Med letošnjim dopustniškim jadranjem smo tudi na Premudi bili dvakrat.
Na poti proti jugu je ravno tukaj primerno sidrišče, ki nudi poleg varnosti tudi vse ostale ugodnosti,
ki so nam drage.
Tako smo se prvič vezali blizu mesta, drugič pa ob nenaseljenem grebenu,
ki ščiti sidrišče pred valovi s pučine.
Preden se je dan popolnoma prevesil v večer, je postalo nekako samoumevno, da bi bilo tokrat dobro sončni zahod opazovati s kake primerne lokacije na vrhu grebena.
Vzpon po razdrapanem kamenju sicer ni težek, je pa potrebna previdnost,
da se ne poškoduješ zaradi naglice ali pomanjkanja ravnotežja.
Živali, ki domujejo v jamah in razpokah težko prehodnega terena so tokrat imele moten večeren ritem, kar so tudi jasno izražale s svojimi reakcijami.
Sonce pa se je spuščalo hitreje, kot pa je potekal vzpon.
Tudi večerne meditacije so bile tokrat rahlo motene.
![](http://4.bp.blogspot.com/-KCIGOmk9BR0/VAl-HX8FMeI/AAAAAAAAD-k/e-ZKlbNISCA/s1600/Greben%2BPremuda%2B019%2Bp.jpg)
Dan pa se je umirjal.
Glasne zvoke večernega življenja so začeli počasi nadomeščati skrivnostni zvoki nočnih ptic in strašljivo prhutanje majhnih in velikih netopirjev.
Dnevna svetloba je izginjala hitreje kot je bilo zaželjeno, zato je povratek do morja zahteval še malo več spretnosti in pojačano intuicijo, kam zastavit svojo naslednjo stopinjo.
______________________________
Prelepo!
OdgovoriIzbrišiRes je lepo doživetje opazovati, ko sonce izginja na robu velikega morja ...
Izbriši